Summary: | Syftet med denna hermeneutiska fallstudie är att skapa kunskap om hur lärare inom utbildningsledet mot att bli en professionell dansare uttrycker uppfattningar om styrka och rörlighet inom utbildningarna och dansutövandet. Tre linjeansvariga danslärare intervjuades och studiens data analyserades utifrån den hermeneutiska cirkeln. De tre respondenterna representerade varsin utbildningsnivå; gymnasieskola, folkhögskola, och högskola. Resultatet visar att synen på styrka och rörlighet inom dansämnet är väldigt komplex, men att dessa två komponenter inte anses som en förutsättning för att kunna dansa utifrån ett konstnärligt perspektiv. Alla tre utbildningar inkluderar komplementär träning, såsom yoga, pilates, och andra somatiska praktiker utöver dansträningen för att öka den kinestetiska intelligensen. Även då utbildningarna värderar rörlighet som en mindre viktig förmåga att vidareutveckla i dansutövandet, är praktisk rörlighetsträning, såsom stretching, något som gymnasieskolan och folkhögskolan i denna undersökning till viss del inkluderar i sina utbildningar. Eleverna/deltagarna/studenterna som går utbildningarna stretchar däremot ofta på eget initiativ.
|